Alle fødes. Men vi fødes ikke ens.
Nogle bliver slagtere, andre bagere eller kandestøbere.
Andre kan kun lave makaronisalat.
Men alle mennesker er unikke. På godt og ondt.
De fleste synes, deres børn er verdens dejligste.
- Andre er mere usentimentale. - Sikke noget dyrt tidsspilde.
- 9,25 $ for et stykke sæbe. - Jeg skulle jo vaskes.
5000 $? Det nægter jeg at betale. De kan jo ikke tage ungen i pant.
- Der er lukket. - Lav en U-vending.
Harry!
Harry og Zinnia Wormwood boede i et pænt hus i et pænt kvarter.
Men de var ikke pæne mennesker.
Skrid med jer, rådne unger.
Woormwoods var så selvoptagede, at de knap bemærkede deres datter.
Ellers ville de have lagt mærke til, at hun var et usædvanligt barn.
- Advr, din lille gris. - De døbte hende Matilda.
Du skal spise spinaten.
Børn! Man skulle hellere avle tomater.
Da Matilda var to år, kunne hun det, andre kan i trediverne.
Hun kunne klare sig selv.
Som tiden gik, udviklede hun sin egen stil.
Hver dag gik Matildas bror, Michael, i skole.
Hendes far solgte brugte biler til ublu priser.
- Og hendes mor gik til andespil. - Du kan selv varme suppen.
Matilda var helt alene hjemme.
Og det kunne hun godt li'.
Da Matilda var fire, havde hun læst alle blade i huset.
En aften tog hun mod til sig og bad om noget, hun drømte om.
- En bog? Hvad vil du med den? - Læse den.
Hvorfor læse, når man har fjernsyn?
- Man får mere ud af fjernsynet. - Flyt dig!
Matilda vidste, hun var anderledes.
Hun var klar over, hun selv måtte skaffe sig de ting, hun ville have.
Der er fiskepinde i mikroen.
Da hendes forældre var gået, gik Matilda på jagt efter en bog.
BIBLIOTEK
- Hvor finder jeg børnebøgerne? - Derinde.
- Skal jeg finde en med billeder i? - Nej tak. Jeg klarer det selv.
Fra da af gik Matilda hver dag den lange vej hen til biblioteket.
Hun slugte den ene bog efter den anden.
Da hun havde læst børnebøgerne, gik hun på jagt efter andre bøger.
Mrs. Phelps, som havde holdt øje med Matilda, -
- gav hende et godt råd.
Du kan få dit eget lånerkort, så kan du tage bøgerne med hjem.
- Du kan låne så mange, du vil. - Det ville være herligt.
Matildas unge sind blev styrket af de mange store forfattere, -
- der havde sendt deres værker ud som skibe på havet.
Bøgerne gav hende den trøst at vide, hun ikke var alene.
Er der kommet nogen pakker?
- Hvor kommer de fra? - Biblioteket.
- Der har du ikke været. Du er fire. - Seks et halvt.
- Så skulle du jo have været i skole. - Netop.
Jeg skulle være startet i september. Men I ville ikke høre på mig.
Kom med den bog.
- Hvor gammel er Matilda, snuske? - Fire.
- Seks et halvt. - Løgner!
- Jeg vil i skole. - Hvem skal så kvittere for posten?
Skal pakkerne så bare stå udenfor? Smut du nu ind og se fjernsyn.
- Hun er nu et sært barn. - Enig.
Tag en skumfidus, nørdefjæs. Snup en mere.
Nørdefjæs!
Tit længtes Matilda efter en ven. En som dem, hun læste om.
Men det slog hende, at venner, ligesom talende drager, -
- kun fandtes i eventyrene.
Men Matilda opdagede snart, at hun besad en hidtil ukendt styrke.
Jeg er bare så god! Michael, grib papir og blyant.
- Har vi fået solgt nogen biler? - Jepsen!
- Får jeg så det tv? - Ja.
Lad mig lære dig faget. Sæt dig og skriv.
Den første bil kostede mig 320 $ . Jeg solgte den for 1158 $ .
Den anden kostede mig 512 $ . Jeg solgte den for 2269 $ .
- Det går for stærkt. - Skriv. Den tredje kostede 68 $ .
Jeg solgte den for 999 $ . Den fjerde kostede 1100 $ .
Jeg solgte den for 7839 solide amerikanske bøffer.
- Hvad var så dagens overskud? - 10.265 $ .
I kan selv regne efter.
- Snyder. Du så papiret. - Helt herovrefra?
Skal du være næsvis?
- Hvis du er næsvis, får du klø. - For at være vis?
Næsvis. Når nogen er fræk, så skal vedkommende straffes.
- "Nogen"? - Op med dig!
Harry havde uforvarende givet sin datter et brugbart råd.
I stedet for at sige "et barn" sagde han, når "nogen" er fræk.
Derved gav han Matilda den tanke, at børn kan straffe deres forældre.
Altså kun når de fortjente det.
BRINTOVERILTE
Kom her, Michael.
- Hvad nu? - Hvad siger du til en tur i biksen?
- Hvad siger du? - Det er udseendet, der tæller.
Folk falder for det. Det er derfor, jeg er så pertentlig.
Hårvand, barbering og smart tøj. Nu skal du lære noget.
Det bliver en lærerig dag. Folk venter bare på at blive snydt.
- Hit med kagerne. - Her.
Nå, min søn og arving, så skal vi ud og fuppe kunder.
Hvad glor du på?
- Hvor er morgenmaden, pusser? - Her, min egen trold...
Hvad har du dog gjort ved håret?
Håret?
Giv mig det der. Sæt jer ind i bilen.
Hæleri af stjålne reservedele kan ikke holdes skjult ret længe.
Især ikke når FBI er på sagen.
- KI. 9.17. Mistænkte kommer ud. - Mit ur siger 9.18.
9.17 er korrekt.
- En dag bliver alt det her dit. - Det her?
Jeg betalte 100 $ for det vrag. Det har kørt 200.000 km.
Gearet smadret. Kofangeren løs. Hvad skal jeg stille op med bilen?
Sælge den!
Egentlig skulle kofangeren svejses, men det koster både tid og penge.
Så vi bruger bare superduperlim.
- Sæt den bare på. - Den falder da af.
- Er det ikke farligt? - Ikke for mig. Og nu gearet!
Savsmulden gør gearet lydløst og får motoren til at spinde... en tid.
- Det er da snyd. - Ja. Ærlighed holder ikke en meter.
For 20 år siden kunne vi dreje tælleren med hånden.
Men myndighederne sætter vores opfindsomhed på prøve.
Hvis man kører boret baglæns, går kilometertælleren tilbage.
Vildt!
- Du er jo en fupmager, far. - Hva'?
- Det er ulovligt. - Bor bare videre.
- Tjener du måske penge? - Nej, men du skal sælge gode biler.
Hør her. Jeg er klog, du er dum. Jeg er stor, du er lille. Jeg har ret.
Og det kan du ikke ændre på.
Jeg vandt! Jeg har fået dobbeltbanko!
Nu skal vi på Café Le Ritz.
- Må jeg se gysserne? - Niks. Dit hår ser hæsligt ud.
- Jeg håber, de slipper dig ind. - Her er din hat.
- Hvor meget? - Vent og se.
- Du inviterer os aldrig ud. - Jeg tog jer da med på Flipper.
- Det kan jeg ikke huske. - Du fandt en kam i fiskesuppen.
Nå, ja.
- Denne vej. - Tag hatten af, Harry.
- Jeg kan ikke. - Du kan ikke gå med hat herinde.
- Jeg kan ikke tage den af. - Folk er da ligeglade med dit hår.
Jeg kan ikke få den af.
Vent. Jeg flår den af.
Dit hoved er vist svulmet op.
- Av! - Hold op med at pive.
- Den er smeltet fast til hovedet. - Hvad skal det sige?
Jeg vil ikke være til grin. Jeg forlanger respekt.
Hvordan i alverden kunne du dog lime hatten fast?
Jeg har ikke limet hatten fast. Den er bare smeltet fast.
Vent, skatter. Nu kommer den af.
Du godeste!
Fra nu af gør I alle sammen, hvad jeg siger, når jeg siger det!
Her er hatten.
Og nu spiser vi middag og ser fjernsyn.
Er I klar til at få fingre i gysserne?
Sluk din lampe.
Lad mig forklare reglerne for de tungnemme.
For hvert rigtigt svar rykker de nærmere pengekassen.
Vinderen må beholde de penge, der klæber fast til kroppen.
- Hej, far. - Tilhører du familien?
Hallo. Tilhører du familien?
Hvad er det for noget møg?
Det er en dejlig bog, far. "Moby Dick" af Herman Melville.
Hvaffor en Moby? Det er noget usundt bras.
- Det er en biblioteksbog! - Jeg er træt af det læseri.
Opfør dig som en Wormwood. Sæt dig op og se fjernsyn.
Nu skal du klistres til, så du kan score hurtige penge.
Så går vi i gang!
- Det var ikke mig. - Selvfølgelig var det ikke det.
- Det var også et billigt fjernsyn. - Nej, det var et "varmt" fjernsyn.
Tænd lyset.
Var det magi eller et rent tilfælde?
Vi bruger kun en lille del af hjernen.
Matilda opdagede sin styrke, fordi der skete noget næste dag.
- Har De en billig, men god bil? - Det kan De tro.
- Harry Wormwood, autoforhandler. - Agatha Trunchbull, inspektør.
Jeg skal bruge en effektiv bil, for jeg er selv meget effektiv.
Min skole er meget disciplineret. Har De unger?
- En søn og en dumhed: Matilda. - Alle børn er dumheder.
- Godt, jeg aldrig har været barn. - Lad mig give Dem et godt tilbud.
Tak. God fornøjelse.
Halløj, du. Du skal i skole i morgen.
Der skal du nok få lært noget.
Matilda ville så gerne lære mere.
Hun prøvede at forestille sig, hvordan den nye skole mon så ud.
Hun drømte om en smuk bygning omgivet af træer og gyngestativer.
Tjah, der var da en bygning og børn.
Uanset hvordan Knuserskolen så ud, var hun glad for at være der.
Enhver skole er trods alt bedre end ingen skole, ikke?
Eftersidning!
Du er for lille. Se at blive større!
Op med hagen.
- Undskyld. - Slap af. Her er bedre end derude.
- Er det lærerinden? - Nej, det er inspektør Trunchbull.
Se I hellere at komme ud. Hun plejer at svinge pisken derind.
- Matilda. - Lavender.
- Jeg hedder Hortensia. - Slår hun børn med den ridepisk?
Hun gør det, der er værre. Som nu i går i anden klasse.
Hun går rundt og viser lærerne, hvordan børn skal behandles.
- Julius åd to M&M midt i timen. - Blev han opdaget?
Selvfølgelig.
- Skete der noget? - Han overlevede da.
Trunchbull er gammel OL-atlet. Kuglestød, spydkast og hammerkast.
Især hammerkast. Men det er bedre end Kvælerkassen.
Det er et langt hul bag døren. Man står i et klamt rør.
- Der er knust glas og søm derinde. - Ind, din snothvalp!
Jeg har prøvet det to gange.
- Sladrede du ikke derhjemme? - Ville dine forældre tro på det?
- Skriv: "Jeg adlyder Trunchbull!" - Nej. Nu kommer hun.
Et nyt offer!
- Amanda Thripp. - Ja, fru inspektør.
Hvad er det, der hænger der ved dine ører?
- Mine rottehaler? - Er du en rotte?
- Nej. - Vil jeg have rotter på skolen?
- Min mor synes, de er søde. - Din mor er en idiot.
- Klip dem af. - Men...
"Men"? Sagde du "men"?
- Hammerkast. - Jeg skal give dig "men"!
- Flot sving. - Godt kast.
- Klarer hun den? - Måske.
Stille, ellers ryger I i Kvælerkassen.
- Hvordan er lærerinden, Lavender? - Løb! Løb!
Rub jer! Ind!
Matildas lærerinde, miss Honey, var et sødt menneske, -
- der kunne li'børn, som de nu engang var.
- De er til Dem. - Mange tak, Amanda.
Vi har fået en ny elev i klassen.
Det er Matilda Wormwood. Sæt dig ved siden af Lavender.
Den første dag er altid skræmmende, så tag nu pænt imod Matilda.
Vær sød at hente hendes hæfte. Sæt du dig bare.
Miss Honey var en god lærerinde.
Men miss Honey rugede over en mørk og dyster hemmelighed.
Skønt det pinte hende, påvirkede det ikke undervisningen.
Det var godt, du kom i dag. Vi skal gennemgå det, vi har lært.
Hvis du kan svare på noget, så ræk endelig hånden op.
Vi har gemmengået to-tabellen. Hvem vil begynde?
Lad os gøre det sammen.
- To gange fire er? - Otte.
- To gange seks? - 12.
- To gange ni? - 18.
Snart kan I alle tabellerne. Både to gange syv...
- 14. - Eller 13 gange 379.
4927.
- Hvabehar? - Jeg tror nok, det er svaret.
13 gange 379 er 4927.
Det er rigtigt.
- Kan du gange med store tal? - Jeg har lånt en matematikbog.
- Kan du li' at læse? - Ja.
- Hvad læser du? - Alt. Især Dahls Dickens...
Charles Dickens. Ham kunne jeg læse hver dag.
Også jeg.
Tag jeres hæfter frem og begynd på afsnit tre.
Jeg er tilbage om lidt.
Der fik jeg dig lige i halsen!
INSPEKTØR
Kom ind.
Det var tæt på. Rart at se dig, Jen.
Skal vi have en fortrolig sludder?
Det er angående den nye pige. Matilda Wormwood.
Hendes far siger, hun er en plage.
En pestbyld. En bums. En blævrende slimklat.
- Matilda er både sød og klog. - Et klogt barn?
- Hun kan gange med store tal. - Det kan lommeregnere også.
Hun burde rykkes op i en af de større klasser.
Nå, du kan ikke styre den orm, så du vil tørre hende af på en anden.
Din dovne kujon.
Hør her. Kuglen ryger ikke længere, end du kaster den.
Hvis du ikke kan styre hende, så ryger hun i Kvælerkassen.
- Forstået? - Ja.
Jeg tænker kun på dit eget bedste.
Og på de ækle møgungers bedste.
Hun hævnede sig på Tiffany.
- Så er jeg hjemme. - Hvordan gik det i skolen?
- Jeg fik en regnebog for sjette. - Virkelig? Øjeblik.
- Jeg taler faktisk i telefon. - Du spurgte jo selv.
- Det var jo ikke hans barn. - Det var smaddersjovt.
- Niks. Det er ren silikone. - Inspektøren er sindssyg.
- Hun svingede en pige i håret. - Du burde også vokse dine ben.
Min lærerinde er sød.
Mine børn driver mig til vanvid. Seks timer i skolen er ikke nok.
Enig.
Et stød til vommen. En i synet. Burns er helt ude i tovene.
Reddet af gongongen.
- Pakkepost så sent? - Kom her.
- Goddag. - Vi giver ikke ved dørene.
Jeg er Jennifer Honey, Matildas lærerinde.
Hvad har hun nu lavet? Gå straks ind på dit værelse.
- Hun er dit problem nu. - Der er ingen problemer.
Så skrid. Vi ser fjernsyn.
Hvis tv er vigtigere end Deres datter, så burde De ikke være far.
Sluk for det bras og hør efter.
Kom indenfor. Men mrs. Wormwood bliver sur.
Luk døren. Det er Matildas lærerinde.
- Hvad skulle det nu til? - Hvad vil du?
- De ved nok, at Matilda er et geni. - Sikkert. Stik mig en pils.
- Hun er fabelagtig til matematik. - Vil du ha' en?
Nej tak. Hun læser bøger, som jeg først læste i college.
College!
Hvis hun fik privatundervisning, kunne hun snart begynde i college.
Piger kommer ingen vegne ved at spille intelligente.
Se bare på os to. Du valgte bøger, jeg valgte udseendet.
Jeg har fået hus og mand, og du underviser snottede unger.
Skulle Matilda i college?
Jeg har ikke gået i college. Og jeg kender ingen, der har.
- Det er kun hippier, der gør det. - Hån ikke veluddannede folk.
Hvis De blev syg, måtte De jo gå til en veluddannet læge.
Hvis en bilkøber sagsøger Dem, må De gå til en uddannet advokat.
Sagsøgt af hvem? Hvem har du snakket med?
Lkke nogen.
Jeg kan se, at vi vist ikke er enige om det her.
Jeg beklager, at jeg kom brasende.
Vi burde sagsøge hende for at forstyrre midt i kampen.
- Hvorfor står han der? - Kampen er slut.
- Tak. - Vi ses.
- Hvem vandt? - Aner det ikke. Du slukkede jo.
Hele skolen skal straks ned i samlingssalen.
Sid ned!
- Hvad nu? - Aner det ikke.
Bruce Bogtrotter.
Kom herop, lille Brucemand.
Han bor på min vej.
Denne dreng, Bruce Bogtrotter, er en ussel, lille tyv.
- Du er en fæl forbryder. - Hvad taler De om?
Chokoladekage.
Som en slimet slange snoede du dig ned i køkkenet og åd min kage!
Vil du benægte det?
Bekend!
- Jeg husker ikke den konkrete kage. - Det var min kage.
- Det var verdens lækreste kage. - Mors smager bedre.
Nå, sådan. Så må du jo have spist den.
Sid ned, Bog.
Værsgo. Dufter den ikke dejligt af chokolade?
Spis så!
Ellers tak.
Spis så!
Gør det ikke.
- Hun ville aldrig give ham kage. - Der er noget galt.
- Smagte det godt, Brucemand? - Ja, frue.
- Så skal du da have lidt mere. - Nej tak.
Så bliver kokken ked af det. Kok!
Hun har lavet den kage kun til dig.
Den har kostet blod og sved.
Du forlader ikke tribunen her, før du har spist hele kagen.
- Hele kagen. Vi ses til frokost. - Tak, kok.
Du ville have kage. Spis den så!
Stakkels Bruce.
Han brækker sig.
- Det er for meget. Brækker han sig? - Helt sikkert.
- Bruce har det skidt. - Giver du op?
Du kan godt, Bruce.
Ja, du kan godt.
Kom så, Bruce!
Stille!
Klap i! I bliver fem timer ekstra og skriver af efter ordbogen.
De, der protesterer, ryger ind i Kvælerkassen. Sammen.
Kode R er den officielle kode for, at man har anholdt en forbryder.
- Hvor har du været? - Vi fik kollektiv eftersidning.
Det er jo løgn! Nu måtte pakkerne stå udenfor.
Øv, du får alle mulige pakker, og jeg får ingenting.
Det er reservedele til forretningen.
- Hvorfor bliver de så sendt hertil? - Fordi politiet overvåger biksen.
Politiet overvåger huset.
- De holder lige udenfor. - Fjols. De fyre sælger speedbåde.
- De er søde. - Strømere.
Både? Der er da ingen søer her.
- Andre folk rejser væk i weekenden. - Og andre folk er strømere.
Det er ikke strømere. Gå så i seng, din lille løgner.
Nu da FBI overvågede hjemmet, og Trunchbull plagede i skolen, -
- nød Matilda de stunder, hvor hun bare kunne lege.
En frø!
- Hvad er det, Lavender? - En frø!
- Det er et firben. - Det er en salamander.
"Et lille til dels vandlevende dyr af arten triturus."
"De kan være farvestrålende og udskiller hudirriterende sekreter."
Den forbandede, rådne bil!
Wormwood, I har solgt mig et vrag.
Nu ryger du i Kvælerkassen.
Din far med den tåbelige frisure har snydt mig.
- Jeg er ikke som min far. - Du er snydt ud af næsen på ham.
Æblet rådner sjældent langt fra stammen.
- Miss Honey! - Trunchbull underviser her i dag.
Hun er her lige straks.
Sørg for, at drikkevandet er koldt. Dæk kunstprojektet til.
Læg alle farveblyanter væk.
Gode ideer kræver planlægning.
Men nogle ideer opstår bare lige pludselig.
Sidst var I lidt uforsigtige. Tal kun, når I bliver spurgt.
- Le ikke. Træk vejret stille. - Lad være med at trække vejret.
Godmorgen, Trunchbull.
Sid!
Skrid!
Jeg fatter ikke, hvorfor små børn er så ækle.
De er en plage. Små insekter. De skal udryddes.
Jeg synes, at den ideelle skole er helt fri for børn.
Er du ikke enig?
Du der. Op til katederet!
Er du uskadt?
- Tøm de lommer i en fart. - Javel.
Det var da interessant, miss Honey.
- Sæt dig, din slubrende snotklat. - Javel.
Rejs dig!
- Kan du stave? - Vi kan stave til "vanskelighed".
- Vel kan du da ej. - Hun lærte os et stavedigt.
Hvor sødt. Lad mig høre.
Fru V og fru A. Fru N S K E.
Fru L og fru I. Fru G H E D.
Hvorfor er de alle sammen gift? De skal stave, ikke recitere digte!
Hvorfor vokser børn så langsomt?
Det er bare for at ærgre mig.
Hvad griner I af? Spyt ud!
Jeg kan også li' en god vits.
En slange!
Det er en slange. Hvem ville forgifte mig?
Matilda! Jeg vidste det.
- Det er altså en salamander. - Hvad siger du?
- Det er en salamander. - Det var altså dig, din gedegalde.
- Nej, miss Trunchbull. - Har du medskyldige?
- Det var ikke mig. - Var det hævn for Kvælerkassen?
- Men nu skal du få! - For hvad?
- For salamanderen, din pisorm. - Men det var jo ikke mig.
Nå, men jeg er stor, og du er lille. Jeg har ret, og du tager fejl.
Og det kan du ikke ændre på. Du er en løgner og en slyngel.
Din far er en svindler. I er verdens værste varyler.
Tager jeg fejl? Aldrig!
I denne klasse og på denne skole er det mig, der er Gud!
- Du der! - Jeg rørte mig ikke.
- Det var dig. - Hun sad jo helt herhenne.
Jeg holder øje med jer.
Når I går ude på gangen eller henter jeres hørmende frakker.
Når I svanser glade ned til frokost. Jeg holder øje med jer hele tiden.
Især dig!
- Tak, fordi du ikke sladrede. - Man sladrer ikke om sine venner.
Hun var god til at danse.
Jeg skal lige rydde op her, så kommer jeg ud om lidt.
- Miss Honey... - Ja, Matilda?
- Det var mig, der gjorde det. - Hvad?
- Jeg fik glasset til at vælte. - Det var jo et uheld.
Jeg gjorde det med øjnene. Nu gør jeg det lige igen.
Det er godt, du føler dig stærk. Det er der mange, der ikke gør.
Vælt så glasset.
- Vælt nu. - Det gør ikke noget, Matilda.
- Jeg gjorde det altså. - Sådan er det nogle gange.
Man kan noget, lige til man vil vise andre det.
- Eller man tror, at noget er itu... - Nej, det var ikke det.
Jeg ved ikke rigtig... Måske var jeg bare træt.
- Vil du med mig hjem i dag? - Meget gerne, miss Honey.
Når jeg stirrer koncentreret, kan jeg mærke min styrke.
Jeg tror, jeg kan flytte alt muligt.
- Tror du mig? - Du skal bare tro på din kraft.
Tro det af hele dit hjerte.
Der bor miss Trunchbull.
- Hvorfor er der en gynge? - Engang boede der en lille pige.
Hun var lykkelig.
Men da hun var to, døde hendes mor.
Hendes far var læge og havde brug for hjælp i hjemmet.
Han fik fat i moderens stedsøster.
Men tanten var ond og behandlede pigen dårligt.
- Trunchbull? - Ja.
- Da pigen var fem, døde faderen. - Hvordan?
- Politiet sagde, han begik selvmord. - Hvorfor?
Det er der ingen, der ved.
Det ender lykkeligt.
Hun fandt en hyggelig hytte, som hun lejede af en rabarber-avler.
Hun plantede blomster overalt.
- Så slap hun væk fra tanten. - Godt.
- Ved du, hvorfor jeg fortalte det? - Nej.
Du er født i en uvenlig familie. Men en dag bliver det bedre.
- Skal vi have te og småkager? - Ja tak.
- Det er hytten fra historien. - Ja.
Det er dig, der var pigen.
- Men så... Nej! - Jo.
Tante Trunchbull.
Da jeg flyttede fra Trunchbulls hus, måtte jeg efterlade alle mine skatte.
- Skatte? - Fotografier af far og mor.
Og den dukke, som mor gav mig. Den hed Dukke Lissy.
- Mælk? - Ja tak.
Hvorfor stikker du ikke af?
Jeg kan jo ikke svigte børnene.
- Og undervisningen er mit et og alt. - Du er modig, miss Honey.
- Ikke så modig som dig. - Tænk, at voksne kan være bange.
Det kan de skam. Voksne bliver bange, ligesom børn.
Hvad mon miss Trunchbull er bange for?
Der er hun.
- Kuglestød. Spydkast. - Hammerkast.
Væk! Væk!
- Er hun bange for katte? - Sorte katte. Hun er overtroisk.
- Stakkels kat. - Der skete ikke noget.
Lad os hente dine skatte. Hun er jo kørt. Kom.
Matilda!
Miss Honey!
Kom nu, din rådne skrotdynge. Skift nu gear.
Mit hjem!
Du milde.
- Der hang et billede af far. - Maleren kan ikke have været sart.
Slet ikke.
Kom. Det er jo fars chokoladeæske.
Efter aftensmaden skar han en chokolade midt over.
Og jeg fik det største stykke.
Tante gav mig aldrig chokolade. Hun tog gerne et stykke og sagde:
Det er for godt til børn.
Tag et.
Nej. Hun opdager det bare.
- Hvor er din dukke? - Ovenpå.
Matilda...
Jeg smadrer det lille svin!
Mit værelse.
- Det er far. - Hvad hed han?
Jeg kaldte ham kong Magnus. Og han kaldte mig Bullergøj.
- Jeg tror ikke, han begik selvmord. - Heller ikke jeg.
Er det din dukke?
Wormwood! Din uduelige brugtvognshandler.
Kom straks med en anden bil.
Jeg ved, hvad "købt som beset" betyder, men jeg sagsøger dig!
Jeg brænder din biks af. Du får skrotdyngen lige i nakken.
Du ender som et kvast pindsvin. Hvabehar?
Kom.
- Skal vi ikke gemme os? - Jo. Smut ud ad køkkendøren.
Jeg afleder hendes opmærksomhed.
Hvem er her?
Kom så frem og slås.
Angrib!
Kom.
Der.
Nu skal der kvases rotter.
Lh, du milde.
Prøv at mærke mit hjerte. Har du været så bange før?
- Kom. - Hun kan ikke behandle folk sådan.
Hun skulle have en lærestreg. Når hun er gået, henter vi dukken.
- Hva'? - Det var en spøg.
Kom.
Lov mig, at du aldrig går derind igen.
- Det lover jeg. - Kom så.
Han kom hjem med 2000 $ og kastede dem op i luften.
Og så badede vi i dem, som om vi var med i "Pengeregn".
- Kan du li' det program? - Jeg er vild med det.
Men nu gemmer han pengene. Jeg får aldrig en klink.
- Hils på Bob og Bill. - De er strømere.
- Nej, de sælger speedbåde. - Jeg er hundesulten.
- Harry. - Hvem er I?
Holder I jacuzzi-party?
- Hvad laver du med de surfere? - De er strømere.
- Er time-share noget? - Ud!
Jeg må aldrig tale med nogen.
Jeg må tale med andre end de rådne unger.
Jeg vil have middag på bordet og ikke vælte i mandestrippere!
- Far, råb lige ad mig. - Hold kæft og lad os være.
- Råb igen. - Jeg skal gennemprygle dig.
Jeg forlanger en smule respekt. Nu skal du få en kanon-røvfuld.
Her bestemmer jeg!
Alle hader råberi.
Men Harrys råberi gav Matilda nøglen til kraften.
Nu skulle hun bare øve sig.
Opfør dig som en Wormwood. Dumme unge.
- Æblet rådner nær stammen. - Hun er sær.
Det kan du ikke ændre på. Opfør dig som en Wormwood.
Det var min yndlingssang til glæde for alle jer søde piger.
Så er det ud af klappen, men hold fingrene fra kna...
- Vi skal have en dommerkendelse. - Nej. Han er kriminel.
Filmen her skal nok få ham naglet. Kassen der er fuld af hælergods.
Det er min tur til at filme nu.
Kan du betjene sådan et? Har du tjek på zoomen?
- Kan du justere søgeren? - Ja.
Det er min tur.
- Du taber det bare. - Nej.
Nu er I på den.
Den mindreårige pige.
- Skal du ikke i skole? - Har I en dommerkendelse?
Hvis I ikke har det, risikerer I at ryge i fængsel.
Din far ryger i fængsel. Og ved du, hvor du ender?
- På børnehjem. - Måske et rart børnehjem.
- Et, hvor man får mad af og til. - Hvad siger du så?
Jeres bil er på vej over for rødt.
Hun havde reddet sin far.
Men nu ventede der en meget større opgave.
- Hvor skal du hen, nørdefjæs? - Ud.
Tag en gulerod.
Tyg maden, din gris.
Man må udnytte sin magt klogt.
Og det, Matilda havde i sinde, var rent ud sagt modigt.
Kom her. Kom, Dukke Lissy.
Hurtigt.
Lad mig være!
Magnus!
Gæt, hvad jeg har til dig.
Her. Jeg spiste min i aftes.
Jeg tager din klasse i dag.
Mens miss Honey blev bange, lagde Matilda en slagplan.
- Hun er rasende. - Hvad kaldte din far dig?
- Mullermus? - Bullergøj.
- Hun ved, dukken er væk. - Kaldte han hende Trunchbull?
- Han kaldte hende Agatha. - Og hun kaldte ham Magnus.
Jeg kunne lægge dukken tilbage. Nej, det går virkelig ikke.
Tag det roligt. Alt ordner sig.
- Du lovede ikke at gå derind. - Jeg sad ovre på garagen.
- Jeg brugte mine kræfter. - Jeg må lige tænke mig om.
Kræfter...
Jeg har styr på dem nu. Se her.
Nu er det slut med Flinke Erna.
Ind med jer. Løb!
Op mod væggen. Lige nu. Vand!
Uden salamander, tak.
Over til de andre. Af sted!
Jeg vil give jer en lærestreg.
Af og til sker der frygtelige, uforklarlige ting.
Det sætter ens karakter på prøve.
Jeg har en stærk karakter. Stil jer op på en lang række.
Slut tæt.
I spekulerer vel på, hvad jeg taler om.
Et barn har været i mit hus.
Jeg ved ikke hvornår eller hvorfor.
- Må jeg... - Nej!
Jeg ved, der har været et barn.
Ved I, at det er ulovligt at bryde ind i folks huse?
- Ja, miss Trunchbull. - Ret jer op!
Genkender I det her?
Lad os lege en leg. Hvem havde rødt hårbånd på i går?
Og hvem har det ikke i dag? Kan I fortælle mig det?
Hvem tilhører dette ulækre hårbånd?
Jeg skal personlig sørge for, at den åndssløve, savlende unge, -
- der ejer det ækle hårbånd, aldrig får dagslyset at se igen!
- Det var mig, der var derhenne i går. - Jeg brækker din arm igen.
Jeg er ikke syv år mere, tante.
Klap i! Og du...
Du ender et sted, hvor end ikke kragerne kan klatte på dig.
Se der!
Kridtet!
"Agatha..."
"Det er Magnus."
"Giv min lille Bullergøj...
...sit hus og sine penge tilbage."
"Forsvind fra byen. Ellers ordner jeg dig."
"Jeg ordner dig, som du ordnede mig."
"Det lover jeg dig."
Nej. Kast ham ikke!
Lavender!
Det er Trunch.
Kom og se!
Slip bare.
- Tænk, at jeg kunne det. - Flot.
Trunchbull forsvandt, og man hørte ikke mere til hende.
Aldrig mere skulle hun tårne sig truende op.
Miss Honey fik sit hus tilbage. Og Matilda besøgte hende tit.
Vidste du, at en mus' hjerte slår 650 gange i minuttet?
- Hvor ved du det fra? - En bog. Hjertet summer nærmest.
Halløj! Kom så. Vi skal af sted.
- Vi snupper kagerne med. - Jeg kan da følge hende hjem.
- Vi flytter til Guam nu. Af sted. - Guam?
- Fars forretning er færdig. - Jeg vil ikke!
- Vi skal holde permanent ferie. - Fart på, før bådsælgerne kommer.
Jeg kan li' at være her. Lad dem ikke tage mig med.
- Kom så, Melinda. - Matilda! Jeg vil blive her.
Ingen vil have en snotunge som dig.
Hun er dejlig. Jeg elsker hende.
- Du kan adoptere mig. - Det er der ikke tid til.
- Jeg har adoptionspapirerne. - Hva'?
- Hvor har du dem fra? - Jeg kopierede dem som lille.
Hørte du det?
- Du skal bare skrive under. - Ja! Så bliver jeg enebarn!
Jeg kan ikke tænke i den larm. Hvad siger du, pusser?
Du er min eneste datter, Matilda. Men jeg har aldrig forstået dig.
Hvem har en kuglepen?
- Her. - Tak.
Det var første gang, Wormwoods gjorde noget godt for deres datter.
Og her.
Kom her. Vend dig.
- I kræver ikke børnebidrag, vel? - Nej. Vi har, hvad vi skal bruge.
Af sted!
Harry og Zinnia slap væk.
Og lige så slemt alt var før, lige så godt blev det nu.
Miss Honey blev ny inspektør, og børnene elskede skolen.
Og Matilda opdagede, at livet faktisk kan være sjovt.
Og hun nød det i fulde drag. For hun var jo et klogt barn.
Matilda og miss Honey fik det, som de begge to havde drømt om:
En kærlig familie.
Matilda brugte aldrig sine kræfter mere.
Nå, næsten aldrig.
"Kald mig Ismael."
"For en del år siden var jeg næsten uden midler..."
Tekster: Aage Brock - IFT A/S